-Jag gör som de säger. -Vilka är "de"?
Jag ville inte att nån skulle skadas.
Låt mig vara tapper.
Är det en fälla? Är det en tortyrkammare?
Om du hade del i hennes död och inte är rädd-
-förstår du ingenting alls.
TIDIGARE
Gå till staden. Berätta att jag är tillbaka.
Säg att jag vet vad de gjorde.
-Vad vill du ha? -Jag har inga pengar.
Men jag spelar.
Måste du inte koppla in den?
Du är engelska.
Inte du.
-Hur kom du hit? -Magi.
Eller jag kanske åkte till en flygplats och tog ett plan.
Du?
Magi.
Jag tror dig.
-Har du rest? -Ja, då och då.
Är det en sorgsen sång?
Inget är sorgligt förrän det är slut. Då är allt sorgligt.
Vad heter den?
Jag tror att den heter "Clara".
Berätta om henne.
FAST BESLUTEN
Herr president?
Ringer alla klockorna? Hela klostret?
Vad pågår där nere?
-Jag är på väg till Matrisen. -Försiktig. Man får vara rädd där.
Det är Glidare överallt här nere.
-Vårda språket. Presidenten är här. -Klostervålnaderna, menar jag.
Gå inte nära dem. Säg mig bara om alla klockor ringer.
Ja, sir.
-Då står vi inför en stor fara. -Klostervålnaderna tror det.
Var är han? Var har Doktorn tagit vägen?
Tillbaka till början, tror jag.
Systerskapet från Karn har inga skäl att komma hit.
Jag hörde att Doktorn återvänt. Fyrverkerier är fint.
Jag har aldrig hört så många klockor ringa.
Vad har gått snett den här gången? Alltid är det nåt.
Du ska inte vara där. Jag har gjort i ordning åt pojkarna.
Om nån av dem vill...
De kommer att döda dig.
Lystring! Alla civila ska kliva undan från Doktorn.
Jag upprepar: Alla civila ska kliva undan från Doktorn.
Håll åtminstone barnen borta.
Doktorn, lägg ner eventuella vapen och följ oss till huvudstaden.
Doktorn, följ oss till huvudstaden.
Doktorn?
Kom tillbaka.
Kom tillbaka genast. Det är en order och det här är ett militärfordon.
-Vad har han för plan? -Jag tror att han äter upp sin soppa.
Ett förslag, sir?
-Vi kan prata med honom. -Ord är hans vapen.
När slutade de vara vårt?
Välkommen hem. Som befälhavare över Gallifreys väpnade styrkor-
-framför jag hälsningar från Höga Rådet.
Vem fan tror han att han är?
Mannen som vann Tidskriget, sir.
Vad gör han?
Vad vill han ha? Hämnd?
Doktorn klandrar inte Gallifrey för Tidskrigets fasor.
Det hoppas jag verkligen.
Han klandrar bara dig.
Lämna min planet.
Vi behövde veta.
Du har information om Hybriden - en fara för oss alla.
-Om du berättat hade allt löst sig. -Lämna min planet.
Du har ingenting, Doktorn. Ingenting!
Vet du vad jag har här ute där inga viktiga personer finns?
Inga vittnen.
Samma här.
Lägg an!
Sikta på Doktorn.
Skjut när jag ger order!
Kliv fram och lägg an. Vad är det med er?
Herr president, han är en krigshjälte.
-Mannarna var under hans befäl. -Och nu under mitt!
Ni alla!
När jag ger order.
Eld!
Kan jag få lemonad?
Du vill hålla lyssnaren på sträckbänken.
-Du återvände till din hemstad. -Nåt åt det hållet.
-Glasgow? -Typ. Rymd-Glasgow.
Och en gängledare ville döda dig?
Ja, ville.
Ni missade.
Varenda en av er. Hur är det möjligt?
Vad är det? Är en exekutionspluton rädd för en obeväpnad man?
Du, förklara.
Det fanns ett talesätt under Tidskriget.
Det första man märker med Doktorn av Krig är-
-att han är obeväpnad.
För många är det även det sista.
Jag var vid Skull Moon, sir.
-Är det en berättelse eller sant? -Alla berättelser är sanna.
När minnen glöms blir de berättelser.
Ingen mer rör sig. Det är en order.
En direkt order från er president!
Ni ger mig inget val.
Hur många regenereringar gav vi dig?
Jag har gott om tid.
Utmärkt. Du tillkallade förstärkning.
Nej, det gjorde han inte.
Det var jag.
Jag är Rassilon. Förlossaren.
Rassilon den Återuppståndna!
Gallifrey är mitt.
Herr president...
Med all respekt:
Lämna hans planet.
Gallifrey är för närvarande i utkanten av tid-kontinuum.
Vi är vid universums ände.
Jag vet. Jag tog den långa vägen hit.
Presidenten kanske inte hittar nånstans att resa.
Han är inte president längre.
En gång var han en god människa. Är inte det här att gå lite långt?
Jag har knappt börjat.
Säg till Rådet att de tar nästa skyttel.
Jag gissade att du var här. Gamla tider?
Du är långt från Karn.
Vid slutet måste man vänta sig odödligas sällskap.
Vet du vad de gjorde med mig? Bekännelseskivor är renande.
En döende Tidsherre kan försona sig med sitt öde-
-innan hans sinne laddas upp i Matrisen.
Den var inte tänkt att tortera de levande.
Rassilon blev bekymrad över Hybriden.
-Rädd. -Han beordrade att du skulle fångas.
Se på honom nu.
Förvisade du honom som straff eller för att skydda dig?
Eller var du bara grym?
Vi får se.
Du kunde ha frågat mig om Hybriden.
Berätta för oss om Hybriden utgör ett hot.
Vad vet ni redan?
Hybriden är en legendarisk...
Hybriden är en korsning av två krigarraser.
-Vilka raser? -Dalekar och Tidsherrar.
-Det måste vara en hårding. -Ostoppbar. Enligt berättelserna.
Varför så orolig om det bara är berättelser?
Vissa Matris-profetior antyder...
Många profetior antyder...
Alla Matris-profetior är ense om-
-att denna varelse en dag kommer att stå i Gallifreys ruiner.
Den kommer att förgöra miljarder hjärtan för att hela sitt eget.
Vilken färg har den?
-Jag vet inte. -De berättar aldrig nåt användbart.
-Fåna dig inte nu. -Universum går under. Enda chansen!
-Ni vill att jag skyddar er. -Kan du det?
-Då behöver jag hjälp. -Gallifrey står till tjänst.
Inte från er. Ni har fel look. Har ni sett era huvudbonader?
Jag behöver en extraktionskammare för att prata med en gammal vän.
Låt mig vara tapper.
Hitåt. Jag kan rädda dig.
Doktorn? Var är jag? Är det här TARDIS?
Nej, det är en planet.
-Vilken planet? -Mitt hem.
Jag var på väg att dö. Jag borde vara död.
-Det där kvittar ni. -Ditt hem? Vad menar du?
Du menar inte...
-Gallifrey? -Gallifrey.
Vänta lite. Har jag missat nåt?
Det har gått miljarder år och universum är nästan kört.
Unga dam, miss Oswald. Vi har bara några minuter på oss.
Vem är han?
Enligt Doktorn kan ni berätta om den så kallade Hybriden.
-Vad är det med mina öron? -Inget.
-Allt låter fel. -En biverkning.
Jag kan höra dig. Men det är som... Som om nåt fattas.
Vi måste berätta för henne.
Berätta vad? - Vad pratar han om? Doktorn?
Vad är det som pågår?
Det finns ett ljud du levt med varje dag, men lärt dig att inte höra.
Vilket ljud?
Vad är det för fel? Berätta. Doktorn, vilket ljud?
Dina hjärtslag.
Dina fysiska processer är loopade.
Frusna mellan ett hjärtslag och nästa.
Till och med din andning är bara en vana. Du behöver den inte.
Mer hur kan jag då...
-Hur kan jag gå omkring? -För att Tidsherrar är klyftiga.
-Det kvittar. -Inte för mig!
-Vi måste förklara. -Vad händer?
För tillfället är du vid medvetande, men du dog för miljarder år sen.
Doktorn...
Vi tog dig ur din tidsström för att be om din hjälp.
När vi är klara får du återvända till dina sista ögonblick.
Din död är en etablerad historisk händelse...
-...och kan inte förändras. -Doktorn, säg nåt!
Jag ska inte krossa din käke.
Jag pratade inte med dig.
-Doktorn, ni kan inte. Det vet ni. -Nej, det vet jag inte.
Stå stilla, allihop!
Ingen rör sig, och inga selfies.
-De är obeväpnade. -Du också.
Doktorn, jag låter er inte gå.
Vapnet tillhör presidentens vaktstyrka.
Inget bedövningsläge.
Jag låter inte Clara dö.
Hon har varit död under universums halva existens.
Försöker ni ändra det kan ni splittra själva tiden.
Doktorn, herr president, tänker ni verkligen ta den risken?
Doktorn.
Snälla.
Inte så här.
Lägg ner den.
Regenerering?
Den tionde.
Lycka till.
Detsamma.
Ge mig en neuroblock för människor. Snabba på!
Kom nu. Fort!
Du måste verkligen gilla den här Clara.
Varför säger du det?
Du dödade en man. Du verkar inte vara typen som dödar.
Du dödade den där mannen. Du sköt honom.
-För att rädda dig. -Det kvittar.
-När du dör förblir du död. -Han också.
Döden är en baggis för Tidsherrar.
Vårdare till sektor 52, extraktions- kammare 7. Regenerering pågår.
Hur är det med er, sir?
Förlåt. Ma'am.
Är jag mig själv nu?
Det var min första kropp som man.
Hur klarar ni allt ego?
-Var är Doktorn? -I klostren.
Självklart flyr han till den största faran på Gallifrey:
Helvetet för Tidsherrarna.
Gallifrey blev väl frusen i en annan dimension?
-De måste ha tinat och återvänt. -Hur?
Jag frågade inte.
-Nöjd? -Nej. Berätta vad en neuroblock är.
Strunt samma.
-Hitåt. -Vadå "för människor"?
Vad var det där du tog?
Det fanns bara ett sätt att skydda Clara.
Jag måste radera några av hennes minnen.
Av vad?
Mig.
Klostervålnaderna. Vi kallade dem Glidare.
De bevakar Matrisen. Vi är säkra här.
-De anfaller om man försöker dra. -Hur länge tänker du stanna?
Eller om man försöker stanna.
-Inser du hur bra det samtalet gick? -Jag börjar förstå det.
Alla klostrets utgångar ska spärras. Vi måste omringa stället.
-Ingen har tagit sig ut därifrån. -Det stämmer inte.
Hitåt. Om man hittar den hemliga utgången får man gå för Glidarna.
Utrota!
Ingen fara. Ingen fara. Titta på den.
Utrota...
...mig!
-Sitter den fast? -Oroa dig inte. Den är neutraliserad.
Det är inte rankor. Det är en sorts levande glasfiberkablar.
Vi är i historiens största databas. Vissa är dumma nog att bryta sig in.
Och?
De registreras i databasen.
Utrota mig!
Förmodligen lämnad efter Klosterkrigen.
Vi kan inte göra nåt. Kom.
Utrota mig! Utrota mig!
Håll dig borta från dem.
De skyddar Matrisen. Den hemliga utgången är nog nära.
-Vad finns att skydda i en krypta? -Det är snarare ett kretskort.
-Det är Matrisens databas. -Vad menar du med "databas"?
Det ser ut som huvudluckan. Vi behöver bara lista ut nyckeln.
När Tidsherrar dör laddas deras sinnen upp i Matrisen.
En sorts levande dator.
Den kan förutspå framtiden, generera profetior-
-och ringa i klosterklockorna när en katastrof är nära.
Glidarna är som vakthundar. En brandvägg.
Projektioner inifrån själva Matrisen. De döda bemannar bröstvärnen.
Skulle jag begripa det där?
Det är en stor dator gjord av spöken i en krypta vaktad av fler spöken.
-Inte så jobbigt, va? -Lite.
Varför skyddar en dator sig själv?
Alla datorer gör det. Du skulle ha sett internet. Vilket krig.
-De rör sig inte. -De är vid hisschakt 7.
Fortsätt övervaka.
En student tog sig in hit och var försvunnen i fyra dagar.
Han dök upp i en annan del av stan.
Han sa att Glidarna talade med honom. De visade den hemliga utgången.
-Vi behöver bara koden. -Berättade han för dig?
Han berättade inget för nån. Han miste förståndet.
-Uppmuntrande. -Han stal månen...
...och presidentens fru.
Var presidentens fru trevlig?
Det var en lögn som Shaboganerna hittade på.
Det var hans dotter. Jag stal inte månen. Jag förlorade...
Jag skulle känna igen dig var som helst.
Jag var helt annorlunda då.
Excentrisk, lite galen, oförskämd mot människor.
Se på mig igen.
Se mig i ögonen. Gör det bara.
Vad är det?
Hur lång tid har gått sen du såg mig sist?
-Jag vet inte exakt. -Hur länge?
Jag var fast på ett ställe.
-De... -Vilka pratar du om?
De ville ha information av mig.
Det är verkligen inte viktigt.
Vad hände med rocken?
Jag gillade den. Den var väldigt Doktor-aktig.
Jag bytte den. Jag kan inte alltid vara Doktorn.
Jag tror att vi har hittat den.
Vad gjorde de med dig? Vad hände med Doktorn?
-Vi är här. -Det är ganska lugnt.
Han verkar prata med henne.
-Ni kanske vill se. -Öppna. Vi går in.
Inte längre än tre steg från hissen. Gå inte in i klostren.
Sex meter ren diamant. Hårdare än diamant.
Att bryta igenom är en fråga om tid.
-Hur mycket tid? -Ms Oswald?
-Stanna där. -Vi måste tyvärr...
Jag sa: Stanna där!
Hybriden. Vad är det? Varför är det så viktigt?
Det enda viktiga var att övertyga dem att jag visste.
Det var mitt maktmedel.
-För att köpslå om vad? -Vad tror du?
Dig. Jag var tvungen att rädda dig.
Tidsherrarna kostade dig livet.
Jag skulle tvinga dem återuppliva dig men fick vänta ett tag.
-Hur länge? -Det var ingen stor grej.
En fråga, och du ska svara: Hur länge var Doktorn fånge?
Vi tror att det var 4,5 miljarder år.
Han kunde ha gett sig av tidigare om han berättat.
Då hade skivan släppt honom.
4,5 miljarder år?
Om hon säger det.
Varför utsätta dig för det?
Jag var död.
Jag var borta. Varför utsatte du dig för det?
Jag hade ansvaret för dig.
Jag har nästan kommit igenom.
Har jag rätt finns det en tunnel härunder.
Vi kan ta oss till verkstäderna där de har flera TARDIS.
Hör på nu. Jag måste säga nånting.
-Vii har inte tid. -Min tid...
Min tid är slut.
All tid jag har är mellan ett hjärtslag och nästa.
Personer som du och jag bör säga vissa saker till varandra.
Nu ska jag göra det.
Ni är monster.
Ni gömmer er när tiden närmar sig slutet.
Vet ni ens varför? För att ni är hatade.
Ni är-
-hatade. Av alla, men mest av allt av mig.
-Vad sa du till honom? -Det berättar jag inte för er.
Förutom en sak. Jag sa:
"Oroa dig inte, Doktorn."
"De kommer att titta på mig."
-Vad ska Doktorn göra nu? -Ni är verkligen korkade.
Doktorn är tillbaka på Gallifrey. Det tog 4,5 miljarder år att komma hit.
Vad tror ni att han ska göra nu?
Han stjäl en TARDIS och flyr.
Hej då.
-Du var snabb. -Jag backade med tidsmaskinen.
Doktorn, möt mig. Doktorn, kan du höra mig?
-Kom ut ur TARDIS och möt mig, pojk! -Pojk?
Du har gått för långt. Du bröt mot alla dina principer.
Efter allt jag har gjort är universum skyldig mig det här.
-Du ger henne bara hopp. -Sen när är hopp nåt dåligt?
Hopp är fruktansvärt när man står på schavotten.
-Vart kan han fly? -Dit han alltid flyr: Bort.
Bara bort.
-Vad sägs om den nya kärran? -Simpel.
-Klassisk. Fin färg. -Den är vit.
Genialt.
Kolla dina hjärtslag igen.
Ditt hjärta slår nog nu.
Det bör ha startats om när vi lämnade Gallifreys tidszon.
Du lever.
Det finns bara en plats där vi kan skaka av oss Tidsherrarna.
Lunch före frukost? Så gör tidsresenärer.
Sen cocktailar med Moses. Jag ska uppfinna en flygande ubåt.
Jag vill hitta min TARDIS för jag behöver byta skjorta.
Doktorn? Jag har fortfarande ingen puls.
-Du har inte hittat den än. -Jag vet hur man gör det.
Jag vet hur man gör det.
Ingen puls, eller hur?
Finns den kvar där? Ljug inte.
Vi kanske måste flyga lite längre, ge järnet.
De sa att om du räddar mig splittras tiden. Vad betyder det?
De överdrev bara. Det gör de hela tiden.
Historien kommer att klara sig. Tiden läker alltid.
-Alltid? -Ja, den löser det.
Litar du inte på mig längre?
Inte när du skriker.
-Vart ska vi? -Ingen ny plats, men till framtiden.
Vi ska till universums sista timmar.
Förbi Tidsherrarnas gömställe. Bokstavligt talat till slutet.
De kan inte hitta oss där.
Vi stannar där en kort stund. Jag måste bara...
-Jag måste göra en justering. -Vadå?
Det är inget särskilt.
En neuroblock, för människor. Det var så du sa.
Vi måste inte stanna här länge.
Kolla dina hjärtslag igen. Din tidslinje måste ha startat nu.
Har du en puls?
Du har väl en puls? Puls? Låt mig göra det.
-Jag vet hur man kollar! -Det borde funka.
Det måste funka.
Tänk om jag bara har ett hjärtslag kvar.
Tänk om jag måste dö för universums skull.
Universum har inget att säga till om!
Vi står på det sista fragmentet av allt som nånsin funnits.
Från och med nu står jag inte till svars inför nån!
Hur kan det finnas nån där?
Fyra knackningar.
Det är alltid fyra knackningar.
-Det här gör jag ensam. -Vad finns där ute?
Mig.
Jag sa till dig en gång...
...för så länge sen...
...att universum blir väldigt litet när jag är arg på dig.
Är det tillräckligt litet än?
Hej, Mig.
Du verkar inte förvånad.
Vid slutet måste man vänta sig odödligas sällskap, har jag hört.
Till och med de andra odödliga är borta. Det är bara jag.
I egen hög person. Äntligen är du värdig-
-i en verklighetsbubbla vid tidens slut. Hur känns det?
Strålande.
Jag har sett stjärnorna dö.
Det var vackert.
Nej.
-Det var sorgligt. -Nej. Det var både och.
Men det förstår du inte, eller hur?
Du tycker inte om slut.
Hon dog, Doktorn.
Clara dog för flera miljarder år sen.
-Du dödade henne. Du lät henne dö. -Nej. Inte du heller.
Hon gjorde det. Hon dog för den hon var och den hon älskade.
Hon föll där hon stod. Det var sorgligt och det var vackert.
Och det är över. Vi har ingen rätt att förändra den hon var.
-Ashildr. -Mig.
Dra åt helvete. Du har fem minuter på dig.
-Vet du varför vi flyr? -För att det är kul.
För att sommaren inte kan vara för evigt.
Naturligtvis kan den det. Naturligtvis kan den det.
-Man måste bara stjäla en tidsmaskin. -Hybriden.
Det är dags att berätta sanningen.
-Skärm på. -Du var knappt mer än ett barn.
Du bröt dig in här. Vålnaderna berättade om Hybriden.
-Varför skrämde det dig? -Jag minns inte.
Ibland minns du. Så är det med sånt vi vill glömma. Men nu minns du väl?
Berätta vem Hybriden är. Vem hotar tid och rum?
Det är väldigt lätt. Hybriden...
...är du.
Jag är människa och Mire. Hybriden är hälften Tidsherre, hälften Dalek.
Nej, lyssna. Profetian säger bara att det är två krigarraser.
Dalekar och Tidsherrar drog naturligtvis slutsatser.
Men människor och Mire är också krigarraser.
Det stämmer perfekt.
Det är en intressant teori.
-Har du en bättre? -Enligt ditt resonemang...
...borde Hybriden kunna vara hälften Tidsherre, hälften människa.
Det är nåt jag alltid har undrat.
Du är en Tidsherre och tillhör Gallifreys adel.
Varför tillbringar du så mycket tid på jorden?
Tror du att jag är Hybriden?
Flydde jag för att jag fruktade mig själv? Det är ologiskt.
Nej, det är fullständigt logiskt.
Har jag rätt?
-Är det sant? -Har det nån betydelse?
Nej.
-För jag har en bättre teori. -Jaså?
Tänk om Hybriden inte är en person, utan två.
-Två? -En farlig kombination...
...av en mäktig Tidsherre och en ung kvinna som liknar honom.
Följeslagare som driver varandra till ytterligheter.
Hon är bara min vän.
Hur träffade du henne?
Missy.
Missy. The Master.
Som älskar kaos.
Som vill att du också ska älska det. Hon gillar att få ihop par.
-Clara är min vän. -Jag vet.
Du är villig att riskera tid och rum för att du saknar henne.
Vad ska ni två hitta på härnäst?
Ingenting. Ingenting alls. Jag vet att jag gick för långt. Jag fattar.
-Därför gör jag det jag gör. -Vadå?
Jag ska sätta henne i säkerhet på jorden.
Jag ska radera hennes minnen av mig. Det blir som om vi aldrig var vänner.
Hon kanske inte vill det.
Jag har gjort det förr. Oftast telepatiskt-
-men denna gång har jag nåt bättre.
Det är ganska smärtfritt.
-Tänker du berätta för henne? -Givetvis.
-När? -Nu.
Skärm av.
Hur är det?
Ja, men min puls...
Vi fixar det på nåt sätt. Du minns förstås Ashildr.
Javisst.
Är du inte förvånad att se henne?
Jag såg er. På monitorn.
Vad du än har tänkt göra, låt bli.
-Du kommer bara att svimma. -Och sen?
-Du vaknar oskadd. -Men...
-Hör på mig. -Säg det bara. Berätta.
När du vaknar har du glömt mig.
-Varför? -Det är enda sättet.
De kan hitta dig genom dina minnen av mig.
-Jag använde de här. -Till vadå?
Vad tror du? Vi är för lika.
-Berätta. -Jag vände polariteten.
Trycker du på knappen så smäller det!
-Lurar du mig? -Du, då?
-Jag försöker skydda dig. -Varför?
Ingen är nånsin säker. Jag har aldrig bett dig om det.
Det här har varit de bästa åren av mitt liv. De är mina.
Framtiden är osäker för alla, men jag ska behålla mitt förflutna.
Det är mitt.
Åh, Clara Oswald.
Vad håller jag på med?
Du har rätt.
Du har alltid rätt.
Vad händer nu?
Vad gör vi nu?
Jag vet inte om du vände polariteten. Jag vet inte om man kan det.
Den kommer att göra nåt. Med en av oss.
Bättre än att singla slant.
Du och jag tillsammans.
Se hur långt jag gick av rädsla att förlora dig.
Det här måste sluta. En av oss måste bort.
-Vet du verkligen inte? -Vi tar reda på det.
Vi gör det som vi har gjort allt annat.
Tillsammans.
Eller så låter vi bli. Vi kan väl bara flyga i väg nånstans?
Det vore toppen.
O ja.
Lycka till, Clara.
Lycka till, Doktorn.
Vad händer nu?
-Vi får vänta och se. -En av oss...
En av oss...
Jag tror inte att jag nånsin kan glömma dig.
Jag tror inte att du behöver det.
Spring för livet.
Spring för livet. Skratta åt allt, för det är alltid roligt.
Du tar farväl. Gör inte det.
Var aldrig grym eller feg. Om du nånsin är det-
-ska du alltid gottgöra det.
Sluta!
Ät aldrig päron. De blöter ner hakan. Det är viktigt. Skriv ner det.
-Det här var inte min avsikt. Förlåt. -Det är okej.
Det är okej. Jag gick för långt.
Jag bröt mot alla mina regler. Jag blev Hybriden.
Det här är rätt.
Jag accepterar det.
Jag kan inte.
Det måste finnas nåt jag kan göra.
Le för mig.
Kom igen, Clara Oswald.
En sista gång.
Hur kan jag le?
Det är okej. Oroa dig inte.
Jag minns det.
Sir?
Hur är det fatt?
Var är jag?
Hur kom jag hit?
Clara bad mig se till er. Hon sa att ni kanske skulle vara upprörd.
Clara?
Hon var här nyss. Jag vet inte var hon tog vägen.
Clara?
Vilken Clara?
Man kan alltid återskapa det som försvunnit utifrån hålet det lämnade.
Jag vet att hon hette Clara. Jag vet att vi reste tillsammans.
Jag vet att det fanns en mumie på Orientexpressen.
Vi satt tillsammans i klostren och hon berättade nåt viktigt-
-men jag har ingen aning om vad.
Eller hur hon såg ut.
Eller hur hon pratade. Eller skrattade.
Det finns ingenting där. Allt är borta.
Letar du efter henne?
Jag försöker.
Hon kan vara vem som helst. Du vet inte vem du letar efter.
Hon kan vara jag.
En sak vet jag om henne. Endast en sak.
Om jag träffade henne igen skulle jag helt klart veta det.
Jag tror att vi var här.
Jag tror att vi var här en gång. Jag är säker på det.
Vi var här.
Dumma Doktor. Det var Amy och Rory.
Din TARDIS, då? Har du hittat den än?
Nån har flyttat den från London.
Men det här matstället...
Det brukade väl ligga på andra sidan kullen?
Nån kanske hittar din TARDIS åt dig.
Det Clara sa till dig i klostren...
Jag minns inget.
Du sa att minnen blir berättelser när vi glömmer dem.
Vissa av dem kanske blir sånger.
Det vore fint.
Ja, eller hur?
Kameleontkretsen fungerar inte. Fasaden kanske förblir ett matställe.
Suveränt.
Fortfarande ingen puls?
Tiden helas inte. Jag är fortfarande fast.
-Och det betyder? -Att min död består.
-Universum är avhängigt av det. -Jag beklagar.
Varför? Varför tror alla att jag är så rädd?
Alla möter korpen i slutändan.
Om jag återvänder till Gallifrey kan de väl återföra mig till gatan?
Naturligtvis.
Men...
Eftersom jag inte åldras finns det väl lite spelrum?
-Spelrum? -Ja, spelrum. Du vet...
Spelrum. Vi kan göra ett stopp på vägen.
-Vart ska vi? -Gallifrey. Som jag sa.
Gallifrey.
Den långa vägen.
SPRING, SMARTA GRABB
OCH VAR EN DOKTOR
NÄSTA GÅNG
-Har jag nåt på huvudet? -Ja.
River!
Död påbörjas.
Släpp min hand.
Förgör dem!
Stilla, annars ryker huvudet!
Sonisk slev låter löjligt.
-Du ska ta mitt huvud. -Det hade jag inte tänkt.
Länge leve konungen.
-Det här är inget att skratta åt. -Vi blir hotade av en väska.
Ge oss skatten.